Eesti+rahva+ennemuistsed+jutud.+RF

MUINASJUTU KOKKUVÕTE ON SELGE JA ARUSAADAV, ÕIGEKIRI VÄGA HEA. ÕPETAJA MARE
 * AITÄH, RENE! TUBLI TÖÖ.

"Vaeselapse Käsikivi**"

Elas kord üks vaeselaps, kellel polnud enam vanemaid ja tema ainukeseks sõbraks oli tema perekoer Krants. Et süüa saada, pidi ta iga päev hommikust õhtuni perenaisele käsikivil jahvatama. Ühel hommikul ei andnud perenaine vaeselapsele süüa ja vaeselaps oli selle üle väga õnnetu. Siis nägi ta aga ühte vana meest, kes talle leivakoorukese andis. Veel rääkis vana mees, kes tegelikult oli kuulus Põhjatark, et vaeselaps õhtul magama minnes rätiku pea ümber seoks ja ütleks: „Magus unenäoke, kanna mind sinna, kust käsikivi leian, mis ise jahvatab, et minu nõdra abi pikemalt tarvis ei oleks!“ Veel hoiatas Põhjatark, et kui ta peaks kirstu avama, ootab teda surm. Vaeselaps tegi nii, nagu Põhjatark käskis, ja ta sattus huvitavasse unenäkku, kus ta nägi kirstu, mis asus nagu põrgus. See, et vaeselaps kirstu liigutada ei suutnud, see oli rohkem kui kindel. Siis nägi ta eemal hobust ja ta kinnitas kirstu hobuse külge ning ise istus kirstu otsa ning kihutas kodu poole. Hommikul ärgates nägi ta kirstu enda toas ja ta tõi eilsed jahvatamata jäänud terad sinna ja pistis kirstuaugust sisse. Ja juba oligi jahvatatud terad kotis. Perenaine märkas seda varsti ja saatis tüdruku linna peale lõbutsema. Ise läks ta aga ja avas kirstu, mille peale ta tuhaks põles. Perenaise lesk võttis siis vaeselapse naiseks ja kirst oli kadunud.


 * "Puulane ja Tohtlane"**

Elas kord üks kitsi peremees, kes tahtis omale sulast ja tüdrukut. Kes aga kunagi tema juures ei püsinud, sest kitsi peremees ei andnud oma sulastele ja tüdrukutele kunagi piisavalt süüa. Läks ta siis kuulsa targa juurde, kes soovitas tal kolmel neljapäeva õhtul ristteele must jänes kotis minna ja vilistada, et vana peremees välja tuleks. Kuna kitsil peremehel musta jänest polnud, võttis ta musta kassi. Tegi siis nii nagu kästi ja vana peremees ilmuski välja, aga ütles, et kitsi peremees järgmisel neljapäeval tagasi tuleks. Nii peremees tegigi. Sellel neljapäeval lepiti kokku, et järgmisel neljapäeval tuleb kitsi peremees oma jänesega ja vana peremees oma sulase ja tüdrukuga. Nii tehtigi. Sõlmisid siis lepingu kaks korda seitsme aasta peale ja kitsi peremees pidi andma lepingu tõestuseks kolm veretilka. Seda tehti ja nii läkski. Sulase nimi oli Puulane ja tüdruku nimi oli Tohtlane, kes süüa ei tahtnud, aga neid tuli ööseks vette panna.Läks siis kaks korda seitse aastat mööda ja peremees läks ühel hommikul lakka sulast ja tüdrukut vaatama, kelle asemel ta leidis hoopis puukännu ja kasetohu hunniku. Kui ta tahtis redelist alla minna, siis võttis tal käsi kaelast kinni ja ta sealsamas ära kägistas. Nõnda oli korraga kõik lõppenud ja lesknaine suri muresse, ehk ta küll sellest teada ei saanud, et vanapoiss oli peremehe ära kägistanud.

Elasid kord kehv päevaline ja tema naine. Neil oli alles jäänud veel nende noorem poeg. Kui päevaline oma naisega hauda läks, pidi noorem poeg nõuka peremehe tallu tööle minema. Nõuka peremehe naine peksis poissi tihti ja kui ühel päeval poiss ühe lehma ära kaotas, jooksis ta minema. Hommikul metsas ärgates tundis ta, et tal on suu märg. Siis nägi ta väikest vanameest, kellel oli pikk hall habe. Poiss tahtis veel juua, aga vanamees ei andnud, vaid käskis hoopis poisil rääkida, mis tal juhtus. Poiss rääkis siis kõik ära ja vanamees andis talle lähkri ja leivakoti. Veel käskis vanamees tal alati hommikul tähele panna, kust päike tõuseb ja selles suunas edasi rännata, kuni ta jõuab ühe suure mäeni. Poiss tegigi nii. Kui ta enda ees järve nägi, võttis ta leivakoti põhjast kobrulehe ja asetas selle vee pinnale, mispeale see väikseks lootsikuks muutus. Nii sai poiss üle järve. Siis rullis poiss uuesti kobrulehe kokku ja pistis leivakotti. Seitsme aasta pärast jõudis ta mäeni. Seal istus ta maha ja nägi endast mööda minevat suurt madu, suurt konna ja suurt kotkast. Lõpuks tuli veel ka üks võõras mees musta hobuse seljas, kes poisile tööd pakkus ja poiss selle vastu võttis. Nimelt pidi poiss valvama kurjasid koeri, kes ei tohtinud koopast välja saada. Poiss sai sellega hästi hakkama ja ta sai ka korralikult süüa. Lõpuks põgenes poiss kogutud rahaga ja võõra mehe hobusega minema. Võttis endale naise ja elas õnnelikult rikka mehena edasi.
 * "Kuidas vaenelaps kogemata leidis õnne" **